ГІБРИДНА СТРАТЕГІЯ АДМІНІСТРАЦІЇ Д. ТРАМПА У КОНТЕКСТІ РЕКОНФІГУРАЦІЇ СВІТОУСТРОЮ - Брусиловська, О. І. (Міжнародні та політичні дослідження, 2019)
На початку ХХІ століття США залишалися найвпливовим актором міжнародних відносин, але подальша еволюція світопорядку показала нестійкість монополярного світу. Чіткий рух у бік більш дешевої зовнішньої політики став особливо відчутним при президентах Б. Обамі та Д. Трампі. Метою роботи є оцінка ризиків стратегії адміністрації Д. Трампа для сучасної системи міжнародних відносин. Розглянуто напрями зовнішньої політики США, які піддаються найбільшій критиці у сучасній науковій літературі. Дослідження спирається на теоретичні засади школи політичного реалізму. Президент Трамп у своїй зовнішньополітичній практиці віддає перевагу гібридній стратегії з елементами скорочення, стримування й причетності як торгування (взаємного обміну поступками). Стратегія «скорочення» має на меті зменшення витрат США у міжнародній сфері; «стримування» – створення противаг навколо опонента; «зміна режиму/відкат назад» – повалення ворожого уряду; «причетність як інтеграція» – заохочення лібералізації ворожих режимів; «причетність як торгування» – взаємний обмін поступками; «замирення» – односторонні поступки задля угамування агресивних намірів опонента; «віддалене балансування» – запобігання домінуванню будь-якої країни; «невтручання» – уникання зобов’язань. Серед ознак скорочення – вивід військ з Афганістану та Сирії, урізання фінансової допомоги Палестинській автономії. Санкції проти Ірану стають яснішими з позицій стримування, а торгова війна з Китаєм є найяскравішим прикладом стратегії причетності як торгівлі. Політика адміністрації Трампа не може бути однозначно оцінена. Вдалу формулу для неї знайшла К. Ярхі-Міло – «ірраціональна раціональність», маючи на увазі, що під пластом перетворений нераціональної спонтанності президента як правило лежить прагматичний план, який він послідовно втілює в життя. Політика адміністрації Трампа не може бути однозначно оцінена: його дії були адекватними у Афганістані, Сирії та палестино-ізраїльському конфлікті, але позиція США щодо Ірану та Китаю є тупиковою й може сприяти зменшенню ролі США на глобальному рівні. Мінливість міжнародних відносин є джерелом нових загроз і можливостей для інших акторів світової політики. Майбутні коливання будуть пов'язані зі здатністю суперників США створювати нові союзи або переформатувати старі заради підвищення їх ефективності